«Економіка. Менеджмент. Бізнес» – це економічний науково-практичний журнал, заснований Вищим закладом освіти: Державний університет інформаційно-комунікаційних технологій у 2010 році. ISSN: 2415-8089 (Друк) DOI 10.31673/2415-8089 Засновник: Державний університет інформаційно-комунікаційних технологій Ліцензія Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення: Державний університет інформаційно-комунікаційних технологій внесено до Реєстру суб’єктів у сфері медіа. Ідентифікатор наукового журналу «Економіка. Менеджмент. Бізнес»: R30-02945 (рішення №863 від 21.03. 2024 р.). Свідоцтво про державну реєстрацію: КВ № 20874-10674 ПР (із змінами від 12.08.2014). Журнал видається за рішенням Вченої ради Державного університету інформаційно-комунікаційних технологій Рік заснування журналу: 2010 рік Тематика журналу: Висвітлення актуальних питань економіки, теорії та практики менеджменту, бізнесу. Галузь науки: економічні. Спеціальності: 051 – Економіка; 073 – Менеджмент; 075 – Маркетинг. Періодичність видання: щоквартально (4 рази на рік). Реферативні бази даних: Національна бібліотека України імені В. І. Вернадського, CrossRef, Index Copernicus International, Google Scholar, Bielefeld Academic Search Engine (BASE), Ulrichsweb Global Serials Directory. Мова публікацій: українська, англійська Політика (мета та завдання) наукового видання. Видання публікує дослідження науковців, які працюють над актуальними науковими проблемами в галузі економіки. Журнал зорієнтовано на науковців, викладачів, студентів, а також усіх, кого цікавить розвиток науки в Україні. У науковому журналі публікуються тільки оригінальні статті. Метою журналу «Економіка. Менеджмент. Бізнес» є сприяння розвитку наукового потенціалу ДУІКТ з питань економіки, менеджменту, сталого розвитку підприємств, інноваційних процесів макро- і мікрорівня, глобальних проблем економічного розвитку, стратегічного управління, маркетингу та освітніх інновацій; розширення простору публічної наукової комунікації в галузі економічних наук та наповнення якісним змістом наукової дискусії у контексті світової науки за науковими напрямками, що розвиваються у ДУІКТ; оприлюднення результатів наукових досліджень, інформування широкої наукової громадськості та забезпечення офіційного визнання нових результатів досліджень; інтеграція вітчизняної наукової дискусії у світовий науковий економічний простір. Розкриття цієї мети забезпечує координацію фундаментальних й прикладних наукових досліджень з економіки різних фахівців та сприяє їх актуалізації. Завданням журналу є підвищення рівня якості економічної науки, а також створення унікальної науково-практичної платформи для висвітлення актуальних тенденцій і перспектив розвитку економічної науки та міждисциплінарних досліджень, розгляду теоретичних, методологічних та практичних аспектів менеджменту та маркетингу в економіці та управлінні бізнесом, аналізу та висвітлення останніх досягнень економічної науки, вільного обміну думками через публікацію відповідних наукових матеріалів. Телефон: 380 (44) 248-86-01, +380 (44) 520-13-01, +380 (44) 249-25-75, +38 (067) 2087754 Електронна адреса: sazonovadut@gmail.com
ІНФОРМАЦІЙНО-АНАЛІТИЧНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ІНТЕГРАЛЬНОГО ОЦІНЮВАННЯ КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІ ПІДПРИЄМСТВ ФІНАНСОВОГО СЕКТОРУ
У статті обґрунтовано методичний підхід до інтегрального оцінювання конкурентоспроможності підприємств фінансового сектору, що спирається на інформаційно-аналітичне забезпечення з відкритих регуляторних та звітних джерел. Конкурентоспроможність витлумачено як багатовимірну характеристику, яка віддзеркалює здатність установи утримувати й посилювати ринкові позиції завдяки збалансованому поєднанню капітальної стійкості, прибутковості, ліквідності, ринкового впливу та цифрової зрілості. Запропонована послідовність охоплює сім логічно пов’язаних етапів: формування інформаційної бази, структурування показників за функціональними блоками, нормування з розмежуванням стимуляторів та дестимуляторів, визначення вагових коефіцієнтів експертно-аналітичними процедурами, згортку часткових індексів в інтегральний показник, інтерпретацію за шкалою рівнів і підтримку управлінських рішень із безперервним моніторингом. Розрахунково-демонстраційний приклад для умовних груп банківських установ засвідчив здатність моделі розрізняти джерела конкурентних переваг: державні установи вирізняються ринковою позицією, іноземні – цифровою зрілістю та прибутковістю, приватні – гнучкістю управління ліквідністю. Аналіз динаміки фінансового результату банківського сектору України підтвердив поглиблення диференціації установ за прибутковістю, що посилює потребу в інструментах кількісного порівняння. Перевагою підходу визнано відтворюваність, прозорість вагових процедур і можливість оновлення оцінок у режимі моніторингу без залучення закритих наглядових даних. Практична цінність полягає у формуванні аналітичного підґрунтя для ранжування установ, обґрунтування інвестиційних та регуляторних рішень, а також для виявлення напрямів зміцнення конкурентних позицій. Окреслено обмеження методу, що випливають із суб’єктивності експертного зважування, та визначено напрями подальшого розвитку інструментарію у частині інтеграції цифрових індикаторів і автоматизації обчислень. Ключові слова: конкурентоспроможність, фінансовий сектор, банківська установа, інтегральний індекс, багатокритеріальне оцінювання, нормування показників, інформаційноаналітичне забезпечення, цифрова зрілість, ранжування. Перелік посилань 1. Zaiichko, I. (2024). Rozvytok ta vprovadzhennia innovatsiinykh pidkhodiv do finansovoho upravlinnia strakhovymy kompaniiamy v umovakh voiennoho stanu [Development and implementation of innovative approaches to financial management of insurance companies under martial law]. Ekonomika ta Suspilstvo, (60). https://doi.org/10.32782/2524-0072/2024-60-57 2. Kuzheliev, M. (2025). Tsyfryzatsiia yak chynnyk formuvannia konkurentnykh perevah bankivskykh ustanov na rynku spozhyvchoho kredytuvannia Ukrainy [Digitalization as a factor in the formation of competitive advantages of banking institutions in the consumer lending market of Ukraine]. Naukovyi Visnyk Polissia, 2(31), 445–457. https://doi.org/10.25140/2410-9576-2025- 2(31)-445-457 3. Liubchenko, A. (2025). Otsinka ta ranzhuvannia finansovykh resursiv u stratehichnomu upravlinni pidpryiemstv IT-tsaryny v konteksti pidvyshchennia konkurentospromozhnosti [Evaluation and ranking of financial resources in the strategic management of IT enterprises in the context of increasing competitiveness]. Financial and Credit Activity Problems of Theory and Practice, 6(65), 191–205. https://doi.org/10.55643/fcaptp.6.65.2025.5054 4. National Bank of Ukraine. (2026). Ohliad bankivskoho sektoru (liutyi 2026 roku) [Banking sector review (February 2026)]. National Bank of Ukraine. URL: https://bank.gov.ua/admin_uploads/article/Banking_Sector_Review_2026-02.pdf 5. Petrenko, V. S., & Karnaushenko, A. S. (2025). Intehralnyi pidkhid do otsinky konkurentospromozhnosti IT-biznesu [An integral approach to assessing the competitiveness of IT business]. Problemy Suchasnykh Transformatsii. Seriia: Ekonomika ta Upravlinnia, (17). https://doi.org/10.54929/2786-5738-2025-17-11-02 6. Ternova, Yu. (2026). Pidvyshchennia konkurentospromozhnosti pidpryiemstv v umovakh tsyfrovoi ekonomiky [Increasing the competitiveness of enterprises in the digital economy]. Ekonomika ta Suspilstvo, (85). https://doi.org/10.32782/2524-0072/2026-85-102 7. Khanenko, M. (2025). Konkurentospromozhnist pidpryiemstv: teoretychni zasady, chynnyky formuvannia ta suchasni pidkhody do otsiniuvannia [Competitiveness of enterprises: Theoretical foundations, factors of formation and modern approaches to evaluation]. Stalyi Rozvytok Ekonomiky, (3), 321–326. https://doi.org/10.32782/2308-1988/2025-54-49 8. Kolodiziev, O., Krupka, M., Shulga, N., Kulchytskyy, M., & Lozynska, O. (2021). The level of digital transformation affecting the competitiveness of banks. Banks and Bank Systems, 16(1), 81– 91. https://doi.org/10.21511/bbs.16(1).2021.08 9. Krasovskis, D., Limanskis, A., & Pancenko, E. (2016). Measuring competitiveness of banks in Latvia. Copernican Journal of Finance & Accounting, 5(2), 125–147. https://doi.org/10.12775/CJFA.2016.019 10. Mulović Trgovac, A. (2025). Banking in the age of blockchain and FinTech: A hybrid efficiency framework for emerging economies. Journal of Risk and Financial Management, 18(8), Article 458. https://doi.org/10.3390/jrfm18080458 11. Skvarciany, V., Jureviciene, D., Iljins, J., & Gaile-Sarkane, E. (2018). Factors influencing a bank’s competitive ability: The case of Lithuania and Latvia. Oeconomia Copernicana, 9(1), 7–28. https://doi.org/10.24136/oc.2018.001 12. Yaseen, H. (2025). The role of digital transformation capabilities in improving banking performance in Jordanian commercial banks. Journal of Risk and Financial Management, 18(4), Article 196. https://doi.org/10.3390/jrfm1804019
Авторське право (c) 2026 Економіка. Менеджмент. Бізнес
ОСВІТНІЙ МЕНЕДЖМЕНТ І МЕХАНІЗМ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ЯКОСТІ ОСВІТИ В УМОВАХ СТАНДАРТИЗАЦІЇ
У статті розглядаються особливості освітнього менеджменту та механізми забезпечення якості освіти в умовах стандартизації. Проаналізовано сучасні підходи до управління освітніми процесами, роль державних стандартів у підвищенні якості освіти та ефективності діяльності закладів освіти. Визначено основні принципи контролю й оцінювання якості освітніх послуг, а також значення інноваційних управлінських технологій у розвитку освітньої системи. Обґрунтовано необхідність удосконалення механізмів забезпечення якості освіти відповідно до сучасних суспільних вимог і міжнародних стандартів. Ключові слова: освітній менеджмент, якість освіти, стандартизація освіти, механізми забезпечення якості, управління освітою, акредитація, моніторинг, освітні стандарти. Перелік посилань 1. Anisymov, V. A. (2022). Kontseptualni pidkhody do vyznachennia poniattia “mekhanizm upravlinnia” zakladu zahalnoi serednoi osvity [Conceptual approaches to defining the concept of “management mechanism” of a secondary education institution]. KUMU. 2. Hrabovenko, N. (2021). Zabezpechennia yakosti osvity yak priorytetnyi napriam derzhavnoi polityky [Ensuring the quality of education as a priority direction of state policy]. Publichne Upravlinnia, (4), 12–34. 3. Hordiichuk, S. (2020). Stratehichnyi menedzhment u zabezpechenni yakosti osvitnoho protsesu medychnoho koledzhu [Strategic management in ensuring the quality of the educational process of a medical college]. Pedahohika, (2), 31–40. 4. Lodatko, E. (2021). Zabezpechennia yakosti osvity v zakladakh osvity: pryntsypy, mekhanizmy ta suchasni vyklyky [Ensuring the quality of education in educational institutions: principles, mechanisms and modern challenges]. Drohobych. 5. Mykhailyshyn, H., & Kondur, O. (2022). Pedahohichne modeliuvannia profesiinoi pidhotovky menedzheriv z yakosti osvity [Pedagogical modeling of professional training of managers in education quality]. Osvitnii Prostir Ukrainy, (3), 55–71. 6. Semenets-Orlova, I., & Hrabovenko, N. (2021). Zabezpechennia yakosti vyshchoi osvity v Ukraini: aspekt derzhavnoho rehuliuvannia [Ensuring the quality of higher education in Ukraine: an aspect of state regulation]. Derzhavne Upravlinnia, (1), 87–113. 7. Slatvinskyi, M. (2023). Indykatory yakosti osvity v zahalnii systemi menedzhmentu [Indicators of education quality in the general management system]. Ekonomika ta Suspilstvo, (5), 44–52. 8. Topuzov, O., & Aleksieieva, S. (2023). Zabezpechennia yakosti zahalnoi serednoi osvity: suchasni vyklyky ta mozhlyvosti [Ensuring the quality of general secondary education: modern challenges and opportunities]. Kyiv. 9. Chernenko, O. (2022). Porivnialnyi analiz modelei system upravlinnia yakistiu vyshchoi osvity [Comparative analysis of models of higher education quality management systems]. Osvitnia Analityka, (6), 38–49. 10. Dybach, I. (2021). Instytutsini aspekty upravlinnia yakistiu osvity u vyshchykh navchalnykh zakladakh [Institutional aspects of educational quality management in higher educational establishments]. Ekonomika Rozvytku, 20(2), 45–61. 11. Chan, C. K. Y. (2023). A Comprehensive AI Policy Education Framework for University Teaching and Learning (pp. 1–12). 12. Dudycz, H. (2022). A conceptual framework of Intelligent Management Control System for Higher Education (pp. 1–10).
КОНЦЕПТУАЛІЗАЦІЯ ТРАНСФОРМАЦІЇ HR-ФУНКЦІЇ УКРАЇНСЬКИХ ІТ-КОМПАНІЙ: РОЗРОБЛЕННЯ ФРЕЙМВОРКУ ОРГАНІЗАЦІЙНОЇ СТІЙКОСТІ
У статті розглянуто концептуальні засади трансформації вимог до HR-функції українських ІТ-компаній в умовах повномасштабної війни. У статті проаналізовано сучасні наукові підходи до стратегічного управління людськими ресурсами, організаційної стійкості, кризового HR-менеджменту та цифрової трансформації HR-функції. Встановлено, що існуючі дослідження переважно розглядають окремі аспекти адаптації організацій до кризових умов, тоді як специфіка функціонування українських ІТ-компаній у період повномасштабної війни залишається недостатньо дослідженою. На основі аналізу даних Національного банку України, законодавства щодо функціонування правового режиму Дія.City, галузевих досліджень IT Research Ukraine та звіту Digital Tiger обґрунтовано ключові чинники трансформації HR-функції, пов’язані із забезпеченням безперервності діяльності, різними форматами зайнятості, мобілізацією працівників, ветеранською реінтеграцією, міжнародною мобільністю фахівців та зміною ціннісних очікувань персоналу. Наукова новизна дослідження полягає у розробленні концептуального фреймворку організаційної стійкості HR-функції українських ІТ-компаній, який інтегрує п’ять взаємопов’язаних контурів: експортно-клієнтський, інституційно-контрактний, військововетеранський, мобільнісно-міграційний та ціннісно-репутаційний. Запропонований підхід дозволяє розглядати HR-функцію як стратегічний механізм забезпечення адаптивності, безперервності бізнес-процесів та збереження людського капіталу в умовах тривалого комплексного шоку. Практичне значення результатів полягає у можливості використання фреймворку як методичної основи для проведення HR-аудиту, оцінювання рівня організаційної стійкості, удосконалення кадрових політик та розроблення програм підтримки персоналу в технологічних компаніях. Перспективи подальших досліджень пов’язані з емпіричною верифікацією запропонованого фреймворку, розробленням системи індикаторів оцінювання HR-стійкості та формуванням діагностичного інструментарію для оцінювання зрілості HRфункції українських ІТ-компаній. Ключові слова: HR-функція; управління людськими ресурсами; організаційна стійкість; ІТкомпанії; Дія.City; ветеранська реінтеграція; міжнародна мобільність; стратегічне управління персоналом. Перелік посилань 1. National Bank of Ukraine. (2026). Balance of payments of Ukraine (according to BPM6): Annual data. https://bank.gov.ua/files/ES/BOP_y.pdf 2. Verkhovna Rada of Ukraine. (2021). On stimulating the development of the digital economy in Ukraine (Law of Ukraine No. 1667-IX). https://zakon.rada.gov.ua/go/1667-20 3. Lviv IT Cluster. (2024, November 27). Ukraine’s tech industry in the third year of war: IT Research Ukraine 2024 results. Resilience as a new reality. https://itcluster.lviv.ua/ukrayinskatehgaluz-na-tretij-rik-vijny-rezultaty-it-research-ukraine-2024-stijkist-yak-nova-realnist/ 4. Lviv IT Cluster. (2025, December 11). Ukraine’s tech industry in the fourth year of war: Stabilization, new strategies and changing market architecture — IT Research Ukraine 2025 results. From adaptation to restructuring. https://itcluster.lviv.ua/ukrayinska-tehgaluz-na-chetvertyj-rikvijny-stabilizacziya-novi-strategiyi-ta-zmina-arhitektury-rynku-rezultaty-it-research-ukraine-2025- vid-adaptacziyi-do-perebudovy/ 5. IT Ukraine Association, & Top Lead. (2025). Digital Tiger: The market power of Ukrainian IT. Research for 2024. https://itukraine.org.ua/files/DigitalTiger2024.pdf 6. Ministry of Veterans Affairs of Ukraine. (2025). Methodological recommendations for employers on organizing employment and developing labour relations with war veterans (Order No. 291 of April 11, 2025). https://mva.gov.ua/veteranam/metodichni-rekomendatsii-dlya-robotodavtsivz-organizatsii-pratsevlashtuvannya-ta-rozvitku-trudovih-vidnosin-z-veteranami-viyni7. Ukrainian Veterans Fund. (2024). Current needs and visions of opportunities for veterans’ career and professional growth: Results of an online survey. https://veteranfund.com.ua/wpcontent/uploads/2024/02/pracevlashtuvanna.pdf 8. Georgescu, I., Bocean, C. G., Vărzaru, A. A., Rotea, C. C., Mangra, M. G., & Mangra, G. I. (2024). Enhancing organizational resilience: The transformative influence of strategic human resource management practices and organizational culture. Sustainability, 16(10), Article 4315. https://doi.org/10.3390/su16104315 9. Sanders, K., Nguyen, P. T., Bouckenooghe, D., Rafferty, A. E., & Schwarz, G. (2024). Human resource management system strength in times of crisis. Journal of Business Research, 171, Article 114365. https://doi.org/10.1016/j.jbusres.2023.114365 10. Ben-Hador, B., & Yitshaki, R. (2025). Organizational resilience in turbulent times — social capital as a mechanism for successfully adapting human resources practices that lead to resilience. The International Journal of Human Resource Management, 36(9), 1621–1652. https://doi.org/10.1080/09585192.2025.2470306
ТРАНСФОРМАЦІЯ ФІНАНСОВО-ЕКОНОМІЧНОГО АНАЛІЗУ В УМОВАХ ЦИФРОВІЗАЦІЇ БІЗНЕСУ
Стаття присвячена дослідженню трансформації фінансово-економічного аналізу в умовах цифровізації бізнесу. Встановлено, що активне впровадження цифрових технологій, зокрема систем бізнес-аналітики, великих даних, штучного інтелекту та хмарних сервісів, суттєво змінює підходи до збору, обробки та інтерпретації економічної інформації. Обґрунтовано, що традиційний фінансово-економічний аналіз, орієнтований переважно на оцінювання результатів минулої діяльності підприємства, поступово трансформується в інтегровану цифрову систему аналітичного забезпечення управління, яка дозволяє здійснювати моніторинг показників у режимі реального часу та формувати прогнозні сценарії розвитку бізнесу. Метою статті є дослідження особливостей трансформації фінансово-економічного аналізу під впливом процесів цифровізації бізнесу та визначення ключових напрямів удосконалення аналітичного забезпечення управління підприємством. У процесі дослідження використано методи аналізу та синтезу, порівняння, системного підходу та узагальнення. Визначено основні напрями трансформації фінансово-економічного аналізу, серед яких автоматизація аналітичних процедур, використання технологій Big Data, впровадження систем Business Intelligence, застосування штучного інтелекту та розвиток прогнозної аналітики. Доведено, що використання цифрових інструментів сприяє підвищенню оперативності отримання інформації, точності прогнозування фінансових результатів, ефективності управління ризиками та обґрунтованості управлінських рішень. Встановлено, що сучасний фінансово-економічний аналіз виходить за межі традиційного дослідження фінансової звітності та охоплює комплексну оцінку фінансових і нефінансових показників діяльності підприємства. Результати дослідження підтверджують, що цифровізація аналітичних процесів створює передумови для переходу до проактивної моделі управління, заснованої на використанні даних у режимі реального часу. Практична цінність дослідження полягає в обґрунтуванні сучасних підходів до організації фінансово-економічного аналізу, які можуть бути використані підприємствами для підвищення ефективності діяльності та забезпечення конкурентоспроможності в умовах цифрової економіки. Ключові слова: фінансово-економічний аналіз, цифровізація бізнесу, цифрова трансформація, бізнес-аналітика, Big Data, штучний інтелект, прогнозна аналітика, управлінські рішення, ефективність підприємства, цифрова економіка. Перелік посилань 1. Appelbaum, D., Kogan, A., Vasarhelyi, M., & Yan, Z. (2023). Impact of business analytics and artificial intelligence on accounting and finance. Journal of Information Systems, 37(2), 45–61. https://doi.org/10.2308/ISYS-2022-018 2. Haibura, Yu. A. (2021). Finansovyi analiz [Financial analysis] (Educational manual). PDATU. http://188.190.43.194:7980/jspui/bitstream/123456789/13278/1/Фінансовий%20аналіз%20навчал ьний%20посібник.pdf 3. Krupka, M. I. (Ed.). (2019). Finansovyi menedzhment [Financial management] (Textbook). Ivan Franko National University of Lviv. https://econom.lnu.edu.ua/wpcontent/uploads/2021/02/Finansovyy-menedzhment-1.pdf 4. Kaplan, R. S., & Norton, D. P. (2008). The execution premium: Linking strategy to operations for competitive advantage. Harvard Business Press. https://www.hbs.edu/faculty/Pages/item.aspx?num=31707 5. Laudon, K. C., & Laudon, J. P. (2022). Management information systems: Managing the digital firm (17th ed.). Pearson. 6. Marr, B. (2023). Data strategy: How to profit from a world of big data, analytics and artificial intelligence. Kogan Page. 7. O'Brien, I. A., & Marakas, G. M. (2021). Management information systems (11th ed.). McGraw-Hill Education. 8. Savchuk, V. P. (2025). Praktychna entsyklopediia finansovoho menedzhmentu [Practical encyclopedia of financial management]. Companion Group. https://business-intelligence.com.ua/wpcontent/uploads/2025/10/Encyclopedia-book-I-pages-3-18.pdf 9. Sharda, R., Delen, D., & Turban, E. (2024). Business intelligence, analytics, and data science: A managerial perspective (5th ed.). Pearson. 10. Wamba, S. F., Gunasekaran, A., Akter, S., Ren, S. J. F., Dubey, R., & Childe, S. J. (2021). Big data analytics and firm performance: Effects of dynamic capabilities. Journal of Business Research, 134, 599–612. https://doi.org/10.1016/j.jbusres.2021.05.012
СТРАТЕГІЧНЕ УПРАВЛІННЯ ЛЮДСЬКИМ КАПІТАЛОМ В УМОВАХ ЦИФРОВОЇ ТРАНСФОРМАЦІЇ БІЗНЕСУ
У статті досліджено теоретичні та практичні аспекти стратегічного управління людським капіталом в умовах цифрової трансформації бізнесу. Визначено ключові фактори впливу цифровізації на процеси управління персоналом, зокрема автоматизацію бізнеспроцесів, впровадження технологій штучного інтелекту, розвиток цифрових платформ та використання HR-аналітики. Обґрунтовано необхідність інтеграції стратегії розвитку людського капіталу із загальною стратегією цифрової трансформації підприємства. Запропоновано основні напрями вдосконалення системи стратегічного управління людським капіталом, серед яких розвиток цифрових компетентностей, формування цифрової корпоративної культури, впровадження сучасних HR-технологій та розвиток цифрового лідерства. Встановлено, що людський капітал виступає стратегічним драйвером цифрових змін та забезпечує формування довгострокових конкурентних переваг підприємства. Ключові слова: людський капітал, стратегічне управління, цифрова трансформація, цифрові компетентності, HR-технології, цифрове лідерство, управління персоналом, цифрова економіка. Перелік посилань 1. Armstrong, M., & Taylor, S. (2023). Armstrong's handbook of human resource management practice (16th ed.). Kogan Page. https://www.scribd.com/document/821110782/2023-ArmstrongStephen-Taylor-Armstrong-s-Handbook-of-Human-Resource-Management-Practice-a-Guide-tothe-Theory-and-Practice-of-People-Management-K 2. Becker, G. S. (1993). Human capital: A theoretical and empirical analysis, with special reference to education (3rd ed.). University of Chicago Press. URL: https://archive.org/details/humancapitaltheo0000unse/page/n9/mode/2up 3. Davenport, T. H., & Kirby, J. (2016). Only humans need apply: Winners and losers in the age of smart machines. Harper Business. 4. Drucker, P. F. (2008). Management (Rev. ed.). HarperCollins. URL:https://www.econstor.eu/bitstream/10419/90303/1/773159398.pdf 5. Dzhafarova, E., & Karpenko, M. (2021). Osoblyvosti ta problemy vprovadzhennia Industriia 4.0 v Ukraini [Features and problems of Industry 4.0 implementation in Ukraine]. Ekonomika ta Suspilstvo, (32). DOI: https://doi.org/10.32782/2524-0072/2021-32-19 6. Zelenko, O., & Smahlii, A. (2025). Kontseptualni zasady upravlinnia trudovym potentsialom pidpryiemstva v umovakh nevyznachenosti [Conceptual principles of enterprise labor potential management under uncertainty conditions]. Ekonomika ta Suspilstvo, (77). DOI: https://doi.org/10.32782/2524-0072/2025-77-26
УПРАВЛІННЯ ДОСТУПОМ У ЦИФРОВИХ ЕКОСИСТЕМАХ ЯК ЕЛЕМЕНТ АНТИКРИЗОВОЇ СТРАТЕГІЇ ПІДПРИЄМСТВ
У статті обґрунтовано теоретико-методологічні та прикладні засади формування антикризової стратегії підприємств, які функціонують у межах цифрових екосистем. Визначено провідні тенденції розвитку екосистемного підприємства в умовах цифровізації, серед яких виділено платформізацію бізнесу, коопетицію та технологічну гіперінтеграцію, що зумовлюють втрату ефективності класичного мережевого периметра та виникнення проникних міжорганізаційних меж. Досліджено сутність трансформації антикризового менеджменту, яка полягає у переході від ізольованого захисту окремого підприємства до забезпечення колективної стійкості (resilience) всієї партнерської мережі. Розроблено авторську архітектуру антикризової стратегії, яка інтегрує послідовні функціональні етапи реагування (контури економічної безпеки, технологічного стеку платформи, мережевої взаємодії та соціо-етичного контуру) із радіальним замиканням усіх процесів на єдиному координаційному центрі — ядрі динамічного управління доступом. Доведено доцільність розгортання цього ядра на основі концепції нульової довіри (із застосуванням механізмів безперервної адаптивної оцінки прав користувачів на основі подієвих сигналів безпеки та контекстуального керування сесіями в реальному часі). Визначено стратегічну роль управління доступом як базового координаційного важеля, що забезпечує глибоку мікросегментацію ресурсів, легітимність міжорганізаційних трансакцій та загальну економічну безпеку підприємств в процесі реалізації антикризової стратегії. Ключові слова: управління доступом, цифрова екосистема, екосистемне підприємство, антикризова стратегія, нульова довіра (Zero Trust), економічна безпека, платформізація, коопетиція, стійкість (resilience). Перелік посилань 1. Korobeinikova, T. I., & Kravchenko, O. V. (2024). Kontseptsiia nulovoi doviry: suchasni metody zabezpechennia kiberbezpeky korporatyvnykh merezh [The zero trust concept: Modern methods of ensuring cybersecurity of corporate networks]. Visnyk Lvivskoho Derzhavnoho Universytetu Bezpeky Zhyttiediyalnosti, (30), 156–165. URL: https://journal.ldubgd.edu.ua/index.php/Visnuk/article/view/2769 2. Kapeliushna, T., & Prymachenko, D. (2025). Mechanism for Managing Access to Information Resources at an Enterprise. Kiberbezpeka: Osvita, Nauka, Tekhnika, 3(27), 171–183. URL: https://www.csecurity.kubg.edu.ua/index.php/journal/article/download/743/609 3. Mankivskyi, B. (2025). Doslidzhennia mozhlyvosti realizatsii kontseptsii Zero Trust v ekosystemakh Internetu rechei [Researching the possibility of implementing the Zero Trust concept in Internet of Things ecosystems]. Kiberbezpeka: Osvita, Nauka, Tekhnika, (2), 89–101. URL:https://www.csecurity.kubg.edu.ua/index.php/journal/article/view/864 4. Horodytskyi, O., & Opirskyi, I. (2025). Pokrokovyi pidkhid do implimentatsii Zero Trust u hibrydnykh arkhitekturakh korporatyvnoi bezpeky [A step-by-step approach to the implementation of Zero Trust in hybrid enterprise security architectures]. Kiberbezpeka: Osvita, Nauka, Tekhnika, 3(31), 38–54. URL: https://www.csecurity.kubg.edu.ua/index.php/journal/article/view/864 5. Skladannyi, P. M. (2026). Bezperervna otsinka dostupu v Zero Trust Access Management na osnovi podiievykh syhnaliv bezpeky ta dynamichnoho keruvannia sesiiamy [Continuous access evaluation in Zero Trust Access Management based on event-driven security signals and dynamic session management]. Matematychni Mashyny i Systemy, (1), 5–18. URL: https://www.immsp.kiev.ua/publications/articles/2026/2026_1/01_26_Skladannyi.pdf 6. Kyriakidou, C. D. N., Papathanasiou, A. M., Siris, V. A., & Fotiou, N. (2025). Identity and access management for the computing continuum (pp. 1–16). URL: https://arxiv.org/abs/2506.09559 7. Singh, A. P., Kuzminykh, I., & Ghita, B. (2024). Industry perception of security challenges with identity access management solutions (pp. 1–20). URL: https://arxiv.org/abs/2408.10634 8. Sahaidak, M. (2025). Platformni biznes-ekosystemy ta modeli upravlinnia dostupom do danykh [Platform business ecosystems and data access management models]. Ekonomika ta Suspilstvo, (35), 44–55 URL: https://journal.eae.com.ua/index.php/journal/article/download/599/450 9. Horban, S. (2025). Biznes-ekosystemy v Ukraini: stratehichni napriamy rozvytku v umovakh tsyfryzatsii [Business ecosystems in Ukraine: Strategic development directions in the context of digitalization]. Scientific Development and Education, (8), 77–91 URL: https://www.euscientists.com/index.php/sdel/article/download/173/167 10. Odnoshevna, O. O., Minkovska, A. V., & Savanchuk, T. M. (2023). Antykryzove upravlinnia yak element udoskonalennia systemy ekonomichnoi bezpeky v suchasnykh umovakh [Crisis management as an element of improving the economic security system in modern conditions]. Ekonomika ta Suspilstvo, (49), 55–60. URL: DOI: https://doi.org/10.32782/2524-0072/2023-49-9 11. Horbanova, V. O. (2024). Tsyfrova ekosistema yak osnovnyi element kliientooriientovanoi stratehii upravlinnia pidpryiemstvom [Digital ecosystem as a fundamental element of customeroriented strategy of enterprise management]. Pidpryiemnytstvo ta Innovatsii, (31), 31–36. URL: DOI: https://doi.org/10.32782/2415-3583/31.5. 12. Rybalko-Rak, L. A., Husakovska, T. O., & Opryshko, V. I. (2025). Tsyfryzatsiia ta antykryzove upravlinnia: stratehichni zminy dlia rozvytku konkurentospromozhnoi ekosystemy [Digitalization and crisis management: Strategic changes for the development of a competitive ecosystem]. Problemy Ekonomiky, 1(63), 223–229. URL: DOI: https://doi.org/10.32983/2222-0712- 2025-1-223-229 13. Laptiev, M., Laptiev, S., & Zakharov, O. (2025). Stratehii antykryzovoho upravlinnia ukrainskymy pidpryiemstvamy v umovakh pisliavoiennoi transformatsii ekonomiky [Strategies of crisis management of Ukrainian enterprises in the conditions of post-war economic transformation]. Vcheni Zapysky Universytetu KROK, 2(78), 193–202. URL: https://doi.org/10.31732/2663-2209- 2025-78-193-202. 14. Prib, K. A. (2024). Antykryzovi stratehii v upravlinni pidpryiemstvamy [Crisis strategies in enterprise management]. Ekonomika ta Suspilstvo, (70), 661–667. URL: https://doi.org/10.32782/2524-0072/2024-70-116. 15. Leendertse, J., Schrijvers, M., & Stam, E. (2022). Measure twice, cut once: Entrepreneurial ecosystem metrics. Research Policy, 51(9), Article 104336 URL: https://doi.org/10.1016/j.respol.2021.104336. 16. Audretsch, D., Cruz, M., & Torres, J. (2022). Revisiting Entrepreneurial Ecosystems. World Bank Policy Research Working Paper, (10229). URL: https://doi.org/10.1596/1813-9450-10229. 17. Sahaidak, M. P., & Biletskyi, Ya. O. (2024). Upravlinnia biznes-ekosystemoi v umovakh novoi normalnosti ta transtsendentnosti [Business ecosystem management under the new normality and transcendence]. Vcheni Zapysky KNEU, (36), 138–144. URL: https://doi.org/10.33111/vz_kneu.36.24.03.20.138.144. 18. Horban, S., & Bilenko, O. (2025). Business ecosystems in Ukraine: Status and development prospects. Social Development: Economic and Legal Issues, (4), 15. URL: https://doi.org/10.70651/3083-6018/2025.4.15. 19. Dmytrenko, A. (2025). Didzhytalizatsiia biznes-ekosistem v suchasnii ekonomichnii paradyhmi v umovakh tsyfrovoi transformatsii ekonomiky [Digitalization of business ecosystems in the modern economic paradigm under conditions of digital economic transformation]. Ekonomika i Rehion, 4(99). URL: https://journals.nupp.edu.ua/eir/uk/article/view/4166. 20. Horbanova, V. (2024). Vplyv tsyfrovoi transformatsii biznesu na mekhanizmy korporatyvnoho upravlinnia [The impact of digital business transformation on corporate governance mechanisms]. Ukrainskyi Ekonomichnyi Chasopys, (4), 5–10. URL: https://doi.org/10.32782/2786- 8273/2024-4-1.
КОНЦЕПТУАЛЬНІ ОСОБЛИВОСТІ ФОРМУВАННЯ МІЖНАРОДНИХ ЛОГІСТИЧНИХ СИСТЕМ В ЦИФРОВУ ЕПОХУ
У статті обґрунтовано концептуальні засади формування міжнародних логістичних систем (МЛС) в умовах цифрової трансформації світової економіки, зростання геополітичної турбулентності, ускладнення ланцюгів постачання та переходу до управління, керованого даними. Доведено, що в цифрову епоху МЛС перетворюється з лінійного транспортно-складського ланцюга на адаптивну мережеву екосистему, ядром якої стає наскрізна цифрова видимість, інтероперабельність даних та інтелектуальне прийняття рішень. Систематизовано ключові цифрові технології (інтернет речей, штучний інтелект, цифрові двійники, блокчейн, хмарні платформи, великі дані) та визначено їхню роль у підвищенні прозорості, керованості й стійкості міжнародних ланцюгів постачання. Запропоновано інтегральний індекс цифрової зрілості міжнародної логістичної системи, який поєднує видимість, інтеграцію, інтелектуалізацію, стійкість, сервіс та екологічність. Розроблено систему показників ефективності, матрицю стратегічних напрямів формування МЛС на 2026–2030 рр. та п’ятирівневу модель цифрової зрілості з відповідною дорожньою картою впровадження. На основі сценарного моделювання встановлено, що найбільший потенціал має інноваційна траєкторія, яка передбачає платформну інтеграцію, предиктивну аналітику, керування ризиками та зелену логістику. Практичне значення результатів полягає у можливості використання запропонованого підходу для діагностики цифрової зрілості та пріоритизації інвестицій у розвиток міжнародної логістики. Ключові слова: міжнародна логістична система, цифрова трансформація, ланцюг постачання, цифрова видимість, інтероперабельність, штучний інтелект, цифровий двійник, блокчейн, стійкість, зелена логістика. Перелік посилань 1. Christopher, M. (2016). Logistics and supply chain management (5th ed.). Pearson Education. 2. Ivanov, D., Tsipoulanidis, A., & Schönberger, J. (2021). Global supply chain and operations management: A decision-oriented introduction to the creation of value (3rd ed.). Springer. 3. Rushton, A., Croucher, P., & Baker, P. (2017). The handbook of logistics and distribution management (6th ed.). Kogan Page. 4. World Bank. (2023). Connecting to compete 2023: Trade logistics in an uncertain global economy. The logistics performance index and its indicators. World Bank. URL: https://lpi.worldbank.org 5. UNCTAD. (2024). Review of maritime transport 2024. United Nations. . URL: https://unctad.org/rmt 6. OECD. (2024). OECD digital economy outlook 2024. Volume 1: Embracing the technology frontier. OECD Publishing. DOI: https://doi.org/10.1787/a1689dc5-en 7. World Customs Organization. (2023). WCO data model and digital customs. WCO. URL: https://www.wcoomd.org 8. World Economic Forum. (2023). The future of the last-mile ecosystem and digital supply chains. WEF. URL: https://www.weforum.org 9. Grand View Research. (2025). Digital logistics market size & outlook, 2025–2030. Grand View Research. URL: https://www.grandviewresearch.com 10. Regulation (EU) on electronic information relating to freight transport (eFTI) No 2020/1056. URL: https://eur-lex.europa.eu/eli/reg/2020/1056/oj.
АДАПТАЦІЯ МАРКЕТИНГОВОЇ СТРАТЕГІЇ ЛІДОГЕНЕРАЦІЙНИХ КОМПАНІЙ ДО МІЖНАРОДНИХ РИНКІВ
У статті досліджено адаптацію маркетингової стратегії лідогенераційних компаній до міжнародних ринків. Обґрунтовано, що результативний вихід на нові країни потребує поєднання стандартизованих цифрових рішень із локалізацією комунікацій, пропозиції, каналів продажу та процедур роботи з даними. На основі аналізу практик Дніпро-М, Sales Force Europe, MGID і Danone визначено ключові етапи адаптації: попередній PESTLE-аналіз, сегментацію аудиторії, залучення локальних експертів, омніканальну взаємодію, compliance та постійне тестування гіпотез. Показано, що персоналізація повідомлень, партнерські мережі й аналітичні інструменти підвищують довіру клієнтів і конверсію. Запропоновано рекомендації щодо формування гнучкої моделі міжнародного масштабування лідогенераційного бізнесу. Наголошено на потребі вимірювати ефективність кампаній за якістю B2B лідів, вартістю залучення та швидкістю конверсії. Ключові слова: лідогенерація, маркетингова стратегія, міжнародний ринок, локалізація, адаптація, цифровий маркетинг, мультиканальний маркетинг, партнерські мережі, транснаціональна стратегія. Перелік посилань 1. Hutareva Yu. V., Svinarova H. B., Hutsu A. V. (2025) Mizhnarodnyi marketynh yak instrument adaptatsii ta zrostannia kompanii v umovakh hlobalizatsii [International marketing as a tool for company adaptation and growth in the context of globalization]. Ekonomika: realii chasu – Economics: time realities, vol. 1(77), pp. 23–29. DOI: https://doi.org/10.15276/ETR.01.2025.3 (in Ukrainian) 2. Spivakovska T. V., Tsarova T. O. (2021) Mizhnarodnyi marketynh: navchalnyi posibnyk [International marketing: textbook]. Kyiv: KPI im. Ihoria Sikorskoho, 71 p. Available at: https://ela.kpi.ua/server/api/core/bitstreams/bf37a93e-a913-4b19-ae95-1699b252ad97/content (accessed June 4, 2026). (in Ukrainian) 3. Sales Force Europe (2025) B2B Lead Generation Services Europe. Available at: https://salesforceeurope.com/services/lead-generation (accessed June 4, 2026) 4. Boiko O. V., Morokhova V. O. (2024) Rozvytok mizhnarodnoho marketynhu v umovakh hlobalizatsiinykh vyklykiv [Development of international marketing in the context of globalization challenges]. Via Economica, no. 4, pp. 28–34. DOI: https://doi.org/10.32782/2786-8559/2024-4-4 (in Ukrainian) 5. Losheniuk O. V., Halan L. V., Posokhov I. M. (2022) Suchasni stratehii v mizhnarodnomu marketynhu [Modern strategies in international marketing]. Vcheni zapysky Universytetu «KROK» – Scientific Notes of “KROK” University, no. 2(66), pp. 123–131. DOI: https://doi.org/10.31732/2663-2209-2022-66-123-131 (in Ukrainian) 6. Dealfront (2025) Our Top 23 Best Lead Generation Companies in 2025. Available at: https://dealfront.com/top-23-best-lead-generation-companies-2025 (accessed June 4, 2026) 7. Kudenko N. V. (2006) Stratehichnyi marketynh: navchalnyi posibnyk [Strategic marketing: textbook]. Kyiv: KNEU, 152 p. (in Ukrainian) 8. Kuzmin O. Ye., Romanyshyn S. B., Horbal N. I. (2008) Reklamna stratehiia pidpryiemstva: monohrafiia [Advertising strategy of the enterprise: monograph]. Lviv: Vydavnytstvo Natsionalnoho universytetu «Lvivska politekhnika», 168 p. (in Ukrainian) 9. Theodosiou M., Leonidou L. C. (2003) Standardization versus adaptation of international marketing strategy: an integrative assessment of the empirical research. International Business Review, vol. 12, no. 2, pp. 141–171. DOI: https://doi.org/10.1016/S0969-5931(02)00096-3 10. Hollensen S. (2020) Global Marketing. 8th ed. Harlow: Pearson Education, 808 p.
МАРКЕТИНГ МІЖОРГАНІЗАЦІЙНИХ ПАРТНЕРСЬКИХ ВІДНОСИН НА РИНКУ В2В
У статті висвітлено контент сучасного партнерства на ринку B2B з точки зору актуальності оновлення предметної площини маркетингових досліджень задля виокреслення маркетингової моделі міжорганізаційних партнерських відносин. Запропоновано визначення міжорганізаційних відносин як системи довгострокових взаємозв'язків між підприємствами та організаціями, в основі яких лежать як трансакції з обміну матеріальними, фінансовими та інформаційними ресурсами, так і механізми розвитку партнерства, довіри та координації діяльності з метою спільного створення цінностей. Проаналізовано механізми, проблемні аспекти та прагматичні сторони комплексного оцінювання створеної цінності у результаті міжорганізаційних партнерських відносин на ринку В2В. На основі нормованих показників висвітлено методику розрахунку інтегрального індексу ефективності партнерства, покрокову послідовність такого підходу, що дозволяє порівнювати різні проєкти, оцінювати динаміку розвитку, виявляти сильні та слабкі сторони, приймати рішення щодо стратегічного розвитку міжорганізаційних відносин на В2В ринку. Ключові слова: В2В ринок, міжорганізаційні партнерські відносини, лонцепція маркетингу, цінність партнерства, оцінка спільної цінності. Перелік посилань 1. Kotler, P., & Armstrong, G. (2018). Principles of Marketing (17th ed.). Pearson Education. 2. Gronroos, C. (2016). Service Management and Marketing: Managing the Service Profit Logic (4th ed.). John Wiley & Sons. 3. Berry, L. L. (1983). Relationship Marketing. In L. L. Berry, G. L. Shostack, & G. D. Upah (Eds.), Emerging Perspectives on Services Marketing (pp. 25–28). American Marketing Association. 4. Ford, D. (Ed.). (1990). Understanding Business Markets: Interaction, Relationships and Networks. Academic Press. 5. Morgan, R. M., & Hunt, S. D. (1994). The Commitment-Trust Theory of Relationship Marketing. Journal of Marketing, 58(3), 20–38. doi.org 6. Balabanova, L. V. (2004). Marketynh [Marketing] (2nd ed., rev. and enl.). Znannia-Pres. 7. Balabanova, L. V., Kholod, V. V., & Balabanova, I. V. (2019). Stratehichnyi marketynh [Strategic Marketing]. Tsentr Uchbovoi Literatury. 8. Voichak, A. V. (2006). Marketynhovi stratehii [Marketing strategies]. Marketynh: Teoriia i Praktyka, (1), 42–50. 9. Voichak, A. V. (2009). Marketynh i zbut [Marketing and sales]. Formuvannia Rynkovoi Ekonomiky, 245–251. 10. Pavlenko, A. F. (2007). Konkurentospromozhnist natsionalnoi ekonomiky: rol marketynhu [Competitiveness of the national economy: The role of marketing]. Ekonomika Ukrainy, (5), 54–60. 11. Shafaliuk, O. K. (2018). Marketynh partnerskykh vidnosyn: modeliuvannia ta optymizatsiia parametriv vzaiemodii zi spozhyvachamy [Relationship marketing: Modeling and optimization of consumer interaction parameters]. Ekonomika ta Pidpryiemnytstvo, (40), 137–146. 12. Grean, M., & Shaw, M. J. (2002). Supply-Chain Partnership between P&G and Wal-Mart. Business-to-Business Electronic Commerce: Challenges and Solutions, 155–171. DOI: 10.1007/0- 306-47548-0_8. 13. Shevchenko, I. Yu., & Sedikova, I. O. (2020). Rozvytok intehratsiinykh protsesiv u zernovomu pidkompleksi Ukrainy [Development of integration processes in the grain subcomplex of Ukraine]. Ekonomika Kharchovoi Promyslovosti, 12(4), 61–69. 14. Ulaga, W., & Eggert, A. (2006). Relationship value and relationship quality: Broadening the nomological network of business-to-business relationships. European Journal of Marketing, 40(3/4), 311–327. 15. Bal, A. S., Käpylä, J., Li, H., & Helander, N. (2023). Collaborative Value Co-creation from a Stakeholder Perspective: A Literature Review. Global Business Review. Advance online publication.
СУЧАСНІ ВИКЛИКИ ТА ПЕРСПЕКТИВИ РОЗВИТКУ ЦИФРОВОГО МАРКЕТИНГУ В УКРАЇНІ
У статті систематизовано сучасні виклики розвитку цифрового маркетингу в Україні в умовах воєнної та макроекономічної нестабільності, високої динаміки споживчої поведінки, посилення платформної залежності бізнесу та переходу до маркетингу, керованого даними. Обґрунтовано, що результативність цифрових комунікацій визначається не лише обсягом рекламних інвестицій, а й зрілістю аналітичної інфраструктури, якістю даних першої сторони, здатністю підприємства поєднувати платні, власні та партнерські канали, а також швидкістю адаптації контенту до суспільного контексту. Запропоновано інтегральний показник ефективності цифрового маркетингу, який поєднує фінансові, клієнтські, процесні та стійкісні метрики. Розроблено матрицю ключових викликів і систему стратегічних напрямів розвитку на 2026–2030 рр. На основі сценарного моделювання визначено, що найбільший потенціал має інноваційна траєкторія, яка передбачає використання штучного інтелекту під контролем людини, наскрізної аналітики, privacy-first підходу, локалізованого контенту та омніканальної взаємодії. Практичне значення результатів полягає у можливості використання запропонованого підходу для аудиту цифрової зрілості та пріоритизації маркетингових інвестицій українських підприємств. Ключові слова: цифровий маркетинг, маркетингові комунікації, управління комунікаціями, штучний інтелект, аналітика даних, омніканальність, персоналізація, privacy-first, ROMI, клієнтський досвід, цифрова стійкість. Перелік посилань 1. Poita, I. O., Mosiichuk, I. V., & Kalinichenko, O. O. (2023). Tsyfrovyi marketynh: suchasnyi stan ta perspektyvy rozvytku v Ukraini [Digital marketing: Current state and development prospects in Ukraine]. Biznes Inform, (7), 219–224. https://doi.org/10.32983/2222-4459-2023-7-219-224 2. Larina, Y., & Gorbach, Z. (2023). Features of digital marketing development in Ukraine. International Interdisciplinary Scientific Journal “Expert”, 1(1). https://doi.org/10.62034/2815- 5300/2023-v1-i1-008 3. Ihnatenko, R. V. (2022). Rozvytok tsyfrovoho marketynhu u sviti ta v Ukraini [Development of digital marketing in the world and in Ukraine]. Biznes Inform, (1), 450–455. https://doi.org/10.32983/2222-4459-2022-1-450-455 4. Zlatova, I. (2022). Digital marketing changes during the Russian war in Ukraine 2022. Marketing and Digital Technologies, 6(3). https://doi.org/10.15276/mdt.6.3.2022.2 5. Hlinenko, L., & Daynovskyy, Y. (2022). Digital Marketing Communications in Ukraine in the Consumer Readiness Dimension. Marketing and Digital Technologies, 6(1). https://doi.org/10.15276/mdt.6.1.2022.1 6. Zakharchenko, Yu. V., Kuvaeva, T. V., & Makukha, Yu. M. (2025). Digital marketing tools in recovery of energy infrastructure of Ukraine. Economic Bulletin of Dnipro University of Technology, (89), 59–70. https://doi.org/10.33271/ebdut/89.059 7. Chaffey, D., & Ellis-Chadwick, F. (2022). Digital Marketing: Strategy, Implementation and Practice (8th ed.). Pearson. 8. Kotler, P., Kartajaya, H., & Setiawan, I. (2021). Marketing 5.0: Technology for Humanity. Wiley. 9. Kemp, S. (2025). Digital 2025: Ukraine. DataReportal. https://datareportal.com/reports/digital2025-ukraine 10. International Telecommunication Union. (2024). Facts and Figures 2024. ITU. https://www.itu.int/itu-d/reports/statistics/facts-figures-2024/ 11. OECD. (2024). OECD digital economy outlook 2024. Volume 1: Embracing the technology frontier. OECD Publishing. https://doi.org/10.1787/a1689dc5-en 12. Regulation (EU) 2022/2065 of the European Parliament and of the Council of 19 October 2022 on a Single Market for Digital Services (Digital Services Act). https://eurlex.europa.eu/eli/reg/2022/2065/oj 13. Regulation (EU) 2024/1689 of the European Parliament and of the Council of 13 June 2024 laying down harmonised rules on artificial intelligence (AI Act). https://eurlex.europa.eu/eli/reg/2024/1689/oj 14. Verkhovna Rada of Ukraine. (2010). Pro zakhyst personalnykh danykh: Zakon Ukrainy vid 01.06.2010 No. 2297-VI [On protection of personal data: Law of Ukraine from 01.06.2010 No. 2297- VI]. https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/2297-17#Text 15. Verkhovna Rada of Ukraine. (2015). Pro elektronnu komertsiiu: Zakon Ukrainy vid 03.09.2015 No. 675-VIII [On electronic commerce: Law of Ukraine from 03.09.2015 No. 675-VIII]. https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/675-19#Text 16. World Bank. (2024). Digital Progress and Trends Report 2023. World Bank. https://www.worldbank.org/en/publication/digital-progress-and-trends-report 17. European Commission. (2019). Ethics Guidelines for Trustworthy AI. https://digitalstrategy.ec.europa.eu/en/library/ethics-guidelines-trustworthy-ai 18. W3C. (2023). Web Content Accessibility Guidelines (WCAG) 2.2. W3C Recommendation. https://www.w3.org/TR/WCAG22/ 19. Google. (2018). The AI Principles. https://ai.google/responsibility/principles 20. NIST. (2023). Artificial Intelligence Risk Management Framework (AI RMF 1.0). National Institute of Standards and Technology. https://doi.org/10.6028/NIST.AI.100-1
ПРОПОЗИЦІЇ З УДОСКОНАЛЕННЯ ЛОГІСТИЧНОГО МЕХАНІЗМУ УПРАВЛІННЯ ЗАПАСАМИ НА ЗАСАДАХ ЦИФРОВИХ ТЕХНОЛОГІЙ
У статті досліджуються сучасні механізми та інструменти вдосконалення логістичного управління запасами промислових підприємств на засадах цифрових технологій, що є ключовим фактором забезпечення безперервності виробництва та економічної стійкості в умовах воєнної нестабільності. Особлива увага приділяється аналізу причин неефективності існуючих систем управління запасами, які не піддаються прямому вимірюванню через домінування зовнішніх шоків (війна, блокада портів, перебої зі світлом, руйнування інфраструктури) та потребують застосування комплексних підходів для діагностики та кількісної оцінки бар’єрів автоматизації. Розглянуто різноманітні методи аналізу, включаючи причинно-наслідкове моделювання (багаторівнева діаграма Ісікави), контентаналіз річних звітів підприємств, анкетне опитування керівників логістичних та ІТпідрозділів, а також структурно-логічне моделювання для формування цілісної концепції цифрової трансформації. Виділено ключові елементи пропонованого механізму вдосконалення, серед яких: AI-моделі динамічного прогнозування попиту та ризиків (Demand Sensing, Risk-aware Planning), цифрові двійники (Digital Twins) для сценарного моделювання збоїв, автоматизоване управління неліквідними запасами на основі штучного інтелекту, а також екологічний модуль інтеграції вимог CBAM та звітності з вуглецевого сліду (ESG), що дозволяють формалізувати та кількісно оцінити ефективність управлінських рішень у реальному часі. Ключові слова: логістичне управління запасами, цифровізація, резілієнтність, діаграма Ісікави, штучний інтелект, IoT, цифрові двійники, Edge Computing, багатоешелонна оптимізація, гібридна архітектура, CBAM, промислові підприємства, воєнний стан, управління ризиками, логістичний механізм, управління запасами. Перелік посилань 1. Zharska, I. O., & Khachirova, Yu. S. (2023). Suchasni modeli upravlinnia zapasamy na pidpryiemstvi [Modern models of inventory management at the enterprise]. Naukovyi visnyk Odeskoho natsionalnoho ekonomichnoho universytetu, 11-12(312-313), 192–196. https://doi.org/10.32680/2409-9260-2023-11-12-312-313-192-196 (In Ukrainian) 2. Metinvest. (2020–2024). Richni zvity Hrupy Metinvest za 2020–2024 roky [Annual reports of Metinvest Group for 2020–2024]. https://metinvestholding.com/ua/investor/annualreports (In Ukrainian) 3. Kolodiichuk, V. A. (2021). Lohistychne upravlinnia zapasamy u formuvanni lohistychnykh system [Logistics inventory management in the formation of logistics systems]. Naukovyi visnyk NLTU Ukrainy, 31(3), 45–52. (In Ukrainian) 4. Krykavskyi, Ye. V., & Kostiuk, O. S. (2013). Lohistychne upravlinnia zapasamy: kontseptsii ta praktyka [Logistics inventory management: Concepts and practice]. Vydavnytstvo Lvivskoi politekhniky. (In Ukrainian) 5. Lutsenko, I. S. (2021). Lohistychne upravlinnia zapasamy: navchalno-metodychnyi kompleks dystsypliny [Logistics inventory management: Educational and methodological complex of the discipline]. KPI im. Ihoria Sikorskoho. (In Ukrainian) 6. Metinvest. (2020–2024). Zvity z staloho rozvytku [Sustainability reports]. https://metinvestholding.com/ua/responsibility/socialreports (In Ukrainian) 7. Nechyporenko, T. (2026). Tsyfrovi instrumenty lohistychnoho menedzhmentu v umovakh kryzy [Digital tools of logistics management in crisis conditions]. Economic Development, 1, 45–53. (In Ukrainian) 8. Perebynis, V. I. (2012). Lohistychne upravlinnia zapasamy na pidpryiemstvakh [Logistics inventory management at enterprises]. PUET. (In Ukrainian) 9. Radko, V. I., Svynous, I. V., Seheda, S. A., Satyr, L. M., & Bartkiv, L. H. (2025). Tsyfrova transformatsiia lohistychnykh protsesiv u vnutrishnii ahro torhivli: napriamy ta efekty [Digital transformation of logistics processes in domestic agricultural trade: Directions and effects]. Investytsii: praktyka ta dosvid, 14, 99–105. https://doi.org/10.32702/2306-6814.2025.14.99 (In Ukrainian) 10. Shtelmashuk, M. S. (2024). Tsyfrovizatsiia ta avtomatyzatsiia lohistychnykh protsesiv: suchasnyi stan ta perspektyvy [Digitalization and automation of logistics processes: Current state and prospects]. Ekonomika ta suspilstvo, 68. https://doi.org/10.32782/2524-0072/2024-68-193 (In Ukrainian) 11. Gupta, V. P., Kumar, R., & Singh, K. (2025). Technological transformation in supply chain and inventory management in Industry 5.0. In A. Pandey & F. Al-Turjman (Eds.), Transformation of supply chain ecosystems: Technological innovations and collaborations (pp. 1–22). Emerald Publishing Limited. https://doi.org/10.1108/978-1-83549-246-820251001 12. Ivanov, D., & Dolgui, A. (2024). Enabling technologies to support supply chain logistics 5.0. IEEE Access, 12, 43889–43906. https://doi.org/10.1109/ACCESS.2024.3378450 13. Liu, L., & Peko, G. (2025). A mechanism study on digital twin-enabled lean inventory management for enhancing supply chain resilience: An information processing theory perspective. ACIS 2025 Proceedings, Paper 98. 14. Tronix3D. (2026). The end of the warehouse? How digital inventories are scaling supply chain resilience. https://tronix3d.com/the-end-of-the-warehouse-how-digital-inventories-are-scalingsupply-chain-resilience/ 15. Wang, S. Y., & Huang, G. Q. (2023). Meta-inventory. Robotics and Computer-Integrated Manufacturing, 81, Article 102503. https://doi.org/10.1016/j.rcim.2022.102503
ЦИФРОВА ТРАНСФОРМАЦІЯ ЯК ІНСТРУМЕНТ АНТИКРИЗОВОГО УПРАВЛІННЯ ПІДПРИЄМСТВОМ
У статті досліджено особливості використання цифрової трансформації як ефективного інструменту антикризового управління підприємствами в умовах економічної нестабільності, цифровізації бізнес-середовища, глобальної конкуренції та воєнних викликів. Обґрунтовано, що сучасні кризові явища потребують від підприємств не лише застосування традиційних методів фінансового оздоровлення та оптимізації витрат, а й впровадження інноваційних цифрових рішень, здатних забезпечити високий рівень адаптивності, оперативності та стійкості управлінської системи. Розкрито сутність цифрової трансформації як комплексного процесу інтеграції цифрових технологій у всі сфери діяльності підприємства, що сприяє підвищенню ефективності управління, прискоренню процесу прийняття рішень та формуванню нових конкурентних переваг. Визначено основні цифрові інструменти антикризового управління, серед яких ERP-системи, CRM-системи, технології Big Data, Business Intelligence, штучний інтелект, хмарні технології, системи електронного документообігу, WMS-системи, HRMплатформи та сучасні засоби кібербезпеки. Доведено, що використання зазначених технологій дозволяє здійснювати постійний моніторинг діяльності підприємства, прогнозувати ризики, оптимізувати бізнес-процеси, підвищувати продуктивність праці та забезпечувати безперервність функціонування організації навіть за умов кризових змін зовнішнього середовища. Особливу увагу приділено аналізу впливу цифрових технологій на фінансову стійкість, операційну ефективність, логістичні процеси, управління персоналом та інформаційну безпеку підприємства. Встановлено, що комплексне впровадження цифрових рішень сприяє своєчасному виявленню кризових загроз, підвищує якість стратегічного планування та забезпечує формування превентивної моделі антикризового управління. Обґрунтовано, що цифрова трансформація сьогодні є не лише інструментом модернізації бізнесу, а й необхідною умовою його виживання, конкурентоспроможності та довгострокового розвитку в умовах динамічних змін економічного середовища. Ключові слова: антикризове управління, цифрова трансформація, цифровізація, підприємство, кризові явища, ERP-системи, Big Data, штучний інтелект, конкурентоспроможність. Перелік посилань 1. Ligonenko, L.O. (2023). Enterprise Crisis Management. Kyiv: Kyiv National University of Trade and Economics. (in Ukrainian) 2. Blank, I.O. (2024). Financial Management. Kyiv: Nika-Center. (in Ukrainian) 3. Tereshchenko, O.O. (2023). Anti-Crisis Financial Management of Enterprises. Kyiv: Kyiv National Economic University. (in Ukrainian) 4. Rybak, I., & Harafonova, O. (2025). Digital Transformation as a Tool for Improving Strategic Development Management of an Enterprise. ResearchGate. Available at: https://www.researchgate.net (in Ukrainian) 5. Lisnyi, A. (2025). Digital Transformation as a Driver of Enterprise Competitiveness under Economic Instability. Institute of Economics and Management Research. Available at: https://inneco.org (in Ukrainian) 6. Yursha, O.M. (2024). Transformation of Enterprise Crisis Management in the Paradigm of the Digital Economy. Scientific Bulletin of KNTU. Available at: https://economics.kntu.kr.ua (in Ukrainian) 7. Verbovskyi, I.A., & Serdiukov, K.S. (2025). Digital Transformation of Enterprise Management Systems: Adaptation Strategies and Innovative Management Opportunities. Scientific Notes of Lviv University of Business and Law. Available at: https://nzlubp.org.ua (in Ukrainian) 8. Horbanova, V.O. (2024). The Impact of Business Digital Transformation on Corporate Governance Mechanisms. Scientific Journal of the State Tax University. Available at: https://journals.dpu.kyiv.ua (in Ukrainian)
МЕХАНІЗМИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ФІНАНСОВОЇ АДАПТИВНОСТІ ІНВЕСТИЦІЙНИХ ПРОЄКТІВ ПІДПРИЄМСТВ
У статті досліджено теоретичні та методологічні засади забезпечення фінансової адаптивності інвестиційних проєктів підприємств в умовах динамічних структурних змін економічного середовища. Встановлено, що сучасні підходи до управління інвестиційними проєктами переважно орієнтовані на забезпечення фінансової стійкості, фінансової гнучкості або управління ризиками, тоді як проблематика фінансової адаптивності як самостійного об’єкта дослідження залишається недостатньо розробленою. На основі аналізу наукових праць здійснено порівняльну характеристику фінансової адаптивності з суміжними економічними категоріями, зокрема фінансовою стійкістю, фінансовою гнучкістю, адаптивним управлінням, адаптаційним потенціалом підприємства та ризикменеджментом. Обґрунтовано авторське визначення фінансової адаптивності інвестиційного проєкту як здатності системи його фінансового забезпечення своєчасно та економічно доцільно змінювати параметри фінансування, структуру джерел капіталу, фінансові потоки та інструменти управління ризиками відповідно до змін зовнішнього і внутрішнього середовища з метою досягнення стратегічних та фінансових цілей проєкту. Розроблено концептуальну модель фінансової адаптивності інвестиційного проєкту, яка включає механізми моніторингу структурних змін, оцінювання адаптаційного потенціалу, трансформації бізнес-моделі, адаптивного фінансування, управління фінансовими ризиками та оцінювання результативності адаптаційних рішень. Доведено, що фінансова адаптивність забезпечує не лише коригування параметрів фінансування, а й створює фінансові передумови для трансформації бізнес-моделі проєкту відповідно до нових умов створення економічної цінності. Запропоновано концептуальні підходи до формування системи індикаторів моніторингу та аналізу фінансової адаптивності, що охоплює показники фінансової гнучкості, швидкості адаптації, адаптивності бізнес-моделі, ризикстійкості та результативності адаптаційних рішень. Отримані результати розширюють теоретичні засади інвестиційного менеджменту та створюють підґрунтя для розроблення прикладного інструментарію оцінювання фінансової адаптивності інвестиційних проєктів. Ключові слова: фінансова адаптивність; інвестиційний проєкт; адаптивне фінансування; фінансова гнучкість; адаптаційний потенціал; бізнес-модель; структурні зміни; ризикменеджмент; управління інвестиціями; фінансова стійкість; адаптивне управління; індикатори адаптивності. Перелік посилань 1. Bohoiavlenska, Yu.V., Kononchuk, D.Ye., & Lazarev, L. D. (2024). Finansovyi mekhanizm upravlinnia proiektamy v umovakh tsyfrovizatsii [Financial mechanism of project management under digitalization conditions]. Problemy suchasnykh transformatsii. Seriia: ekonomika ta upravlinnia, (15). https://doi.org/10.54929/2786-5738-2024-15-08-02. [in Ukrainian] 2. Borysiak, O. (2026). Proiektnyi pidkhid do upravlinnia stalym rozvytkom biznes-protsesiv dlia posylennia investytsiinoi pryvablyvosti ta innovatsiinoi aktyvnosti pidpryiemstva. [Project approach to sustainable business process management for strengthening investment attractiveness and innovation activity of enterprises]. Stalyi rozvytok ekonomiky, (1 (58), 758-766. https://doi.org/10.32782/2308-1988/2026-58-101. [in Ukrainian] 3. Buniak, N.M. (2022). Osoblyvosti adaptyvnoho upravlinnia pidpryiemstvom v umovakh kryzovykh yavyshch [Features of adaptive enterprise management under crisis conditions] Problemy systemnoho pidkhodu v ekonomitsi, (2(88)), 56-61. https://doi.org/10.32782/2520-2200/2022-2-7. [in Ukrainian] 4. Derhachova, V. V., & Korniienko, Ye. V. (2025). Stiikist ta adaptyvnist biznesu v umovakh voiennoho stanu cherez tsyfrovu transformatsiiu upravlinnia biznes-protsesamy [Business resilience and adaptability through digital transformation of business process management]. Aktualni pytannia ekonomichnykh nauk, (17). https://doi.org/10.5281/zenodo.17762958. [in Ukrainian] 5. Desna, A., & Chala, N. (2025). Adaptyvni finansovi stratehii masshtabuvannia startapiv u konteksti mizhnarodnoi ekspansii [Adaptive financial strategies for startup scaling in the context of international expansion]. Kyivskyi ekonomichnyi naukovyi zhurnal, (9), 91-97. https://doi.org/10.32782/2786-765X/2025-9-12. [in Ukrainian] 6. Dzhereliuk, Yu., & Popovych, N. (2026). Stratehichni zasady zabezpechennia innovatsiinoi konkurentospromozhnosti pidpryiemstva shliakhom naroshchuvannia yoho adaptatsiinoho potentsialu [Strategic principles of ensuring enterprise innovative competitiveness through enhancing adaptive capacity]. Ekonomika ta suspilstvo, (86). https://doi.org/10.32782/2524-0072/D2026-86- 139. [in Ukrainian] 7. Horbanova, V. (2025). Investytsiinyi menedzhment yak instrument zabezpechennia finansovoi stiikosti pidpryiemstva [Investment management as a tool for ensuring enterprise financial sustainability]. Pidpryiemnytstvo ta innovatsii, (38), 60-66. https://doi.org/10.32782/2415-3583/38.9. [in Ukrainian] 8. Kanova, O. (2025). Adaptatsiia pidkhodiv do otsinky investytsiinykh proiektiv v umovakh voiennoho stanu [Adaptation of approaches to investment project evaluation]. Ekonomika ta suspilstvo, (72). https://doi.org/10.32782/2524-0072/2025-72-153. [in Ukrainian] 9. Khrystenko, L.M., Chorna, O.Yu., Velytchenko O.A. (2025). Zabezpechennia stratehichnoho rozvytku promyslovykh pidpryiemstv shliakhom zaprovadzhennia adaptyvnykh system upravlinnia resursamy ta vytratamy [Ensuring the strategic development of industrial enterprises through the implementation of adaptive resource and cost management systems]. Visnyk Skhidnoukrainskoho natsionalnoho universytetu imeni Volodymyra Dalia, (6(292)), 99-111. https://doi.org/10.33216/1998-7927-2025-292-6-99-111. [in Ukrainian] 10. Khudo, V. (2025). Innovatsiini modeli upravlinnia proiektamy [Innovative project management models]. Ekonomika ta suspilstvo, (76). https://doi.org/10.32782/2524-0072/2025-76-106. [in Ukrainian] 11. Khymych, I., Krupka, A., Vladymyr, O., & Riznyk, N. (2026). Diialnist biznesu v umovakh viiny: adaptyvna finansova model [Business activity under war conditions: An adaptive financial model]. International Science Journal of Management, Economics & Finance, 5(1), 42–54. https://doi.org/10.46299/j.isjmef.20260501.05. [in Ukrainian] 12. Kinash, I. P., & Kashka, D. V. (2025). Naukovi pidkhody do rozghliadu poniattia «adaptyvne upravlinnia» [Scientific approaches to the concept of adaptive management]. Aktualni pytannia ekonomichnykh nauk, (14). https://doi.org/10.5281/zenodo.16971131. [in Ukrainian] 13. Kondratenko, N.O., Novikova, M.M., Spasiv, N.Ya. (2021). Rozvytok systemy adaptyvnoho upravlinnia finansovymy resursamy pidpryiemstva [Development of the adaptive management system for enterprise financial resources]. Problemy ekonomiky, (1), 78–84. https://doi.org/10.32983/2222-0712-2021-1-78-84. [in Ukrainian] 14. Polova, N. (2026). Tsyfrova transformatsiia adaptyvnoho proektnoho upravlinnia na budivelnykh pidpryiemstvakh [Digital transformation of adaptive project management in construction enterprises]. Tavriiskyi naukovyi visnyk. Seriia: Ekonomika, (27), 150-159. https://doi.org/10.32782/2708-0366/2026.27.17. [in Ukrainian] 15. Rusyn-Hrynyk, R., Fedorchak, O., & Kniaz, S. (2025). Adaptyvno-prohnostychna model upravlinnia finansamy pidpryiemstv v umovakh dynamichnoho seredovyshcha [Adaptive and predictive model of enterprise financial management in a dynamic environment]. Ekonomika ta suspilstvo, (74). https://doi.org/10.32782/2524-0072/2025-74-20. [in Ukrainian] 16. Yarmus, D. V. (2025). Ryzyk-menedzhment v umovakh voiennoho stanu: adaptatsiia modelei upravlinnia [Risk management under martial law: Adaptation of management models]. Visnyk Khersonskoho natsionalnoho tekhnichnoho universytetu, (2(93), 337-343. https://doi.org/10.35546/kntu2078-4481.2025.2.1.45. [in Ukrainian] 17. Yukhman, Ya., & Berezhnytskyi, O. (2024). Instrumentarii otsiniuvannia adaptatsiinoho potentsialu pidpryiemstv [Tools for assessing the adaptive capacity of enterprises]. Adaptyvne upravlinnia: teoriia i praktyka. Seriia Ekonomika, 19(38). https://doi.org/10.33296/2707-0654- 19(38)-18. [in Ukrainian]
ЗАЛЕЖНІСТЬ ЕКОНОМІЧНОЇ ЕФЕКТИВНОСТІ ВЕДЕННЯ РОСЛИННИЦТВА У ЗОНІ ПОЛІССЯ ВІД СТАНУ ГРУНТІВ
У статті досліджено залежність економічної ефективності ведення рослинництва від стану ґрунтового покриву в зоні Полісся. Проаналізовано сучасний стан ґрунтів регіону та основні деградаційні процеси, зокрема підвищену кислотність, зниження вмісту гумусу, перезволоження та погіршення водно-фізичних властивостей ґрунтів. Обґрунтовано вплив основних агрохімічних характеристик ґрунтів на продуктивність сільськогосподарських культур і економічні результати господарювання. Встановлено, що погіршення стану ґрунтового покриву призводить до зниження врожайності культур, зростання виробничих витрат та зменшення рівня рентабельності рослинницької продукції. Визначено основні напрями підвищення економічної ефективності використання земельних ресурсів у зоні Полісся, серед яких важливе місце посідають удосконалення систем удобрення, проведення меліоративних заходів, застосування ґрунтозахисних технологій та впровадження елементів адаптивного й точного землеробства. Ключові слова: економічна ефективність, ґрунтовий покрив, родючість ґрунтів, рослинництво, зона Полісся, деградація ґрунтів, використання земельних ресурсів. Перелік посилань 1. Drebot, O. I., Dobriak, D. S., & Melnyk, P. P. (2023). Scientific foundations of naturalagricultural zoning of Ukraine in modern conditions. Balanced Nature Management, (2), 5–12. https://doi.org/10.33730/2310-1679.2.2023.282745 2. Food and Agriculture Organization of the United Nations. (2021). The state of the world’s land and water resources for food and agriculture – Systems at breaking point. FAO. 3. Organisation for Economic Co-operation and Development. (2023). Agricultural policy monitoring and evaluation 2023. OECD Publishing. https://doi.org/10.1787/7c7b0a8f-en 4. Baliuk, S. A., Kucher, A. V., & Maksymenko, N. V. (2021). Soil resources of Ukraine: State, problems and strategy of sustainable management. Ukrainian Geographical Journal, (2), 3–11. https://doi.org/10.15407/ugz2021.02.003 5. Savchuk, O. I., Kovalchuk, N. S., & Pashkevych, I. M. (2022). Agroecological condition and degradation processes of soils in Polissya of Ukraine. Agroecological Journal, (3), 28–35. 6. Montanarella, L., Panagos, P., & Ballabio, C. (2021). Soil degradation and land productivity in Europe. Land Use Policy, 100, 104950. https://doi.org/10.1016/j.landusepol.2020.104950 7. Institute for Soil Protection of Ukraine. (2023). National report on the state of soils of Ukraine. Institute for Soil Protection of Ukraine. 8. Tarariko, O. H., & Ilienko, T. V. (2022). Soil degradation and its impact on agroecosystem productivity. Zemlerobstvo, (1), 16–23. 9. Ortiz-Bobea, A., Ault, T. R., Carrillo, C. M., Chambers, R. G., & Lobell, D. B. (2021). Anthropogenic climate change has slowed global agricultural productivity growth. Nature Climate Change, 11, 306–312. https://doi.org/10.1038/s41558-021-01000-1 10. Tsesliv, O. V., Dunaieva, T. V., Yereshko, Y. O., & Tsesliv, O. O. (2024). Profitability of agricultural enterprises in Ukraine under martial law. System Research and Information Technologies, (1), 45–58. https://doi.org/10.20535/SRIT.2308-8893.2024.1.05 11. Nochvina, O., Svynarchuk, O., Swiacik, J., et al. (2025). Economic efficiency of crop production in Ukraine under different agro-climatic conditions. Scientific Horizons, 28(6), 100–113. 12. Kyrylchuk, A. M., & Palamarchuk, R. P. (2022). Radioecological assessment of soils in agrolandscapes of Polissya of Ukraine. Agroecological Journal, (2), 50–56. 13. Zhukovskyi, O. V., Savchuk, R. I., & Krupko, H. D. (2024). Radioactive contamination of soils and plants in Polissya and its ecological consequences. Agroecological Journal, (1), 115–122. 14. Shevchuk, M. Y., Golub, S. M., & Rovna, H. F. (2024). The effect of different lime rates on the yield and quality of winter wheat under mineral fertilization on sod-podzolic soil. Land Reclamation and Water Management. https://doi.org/10.31073/mivg202401-380 15. Polovyi, V. M., Balaiev, A. D., & Yashchenko, L. A. (2025). Approaches to improve the efficiency of crops growing on sod-podzolic soil. Land Reclamation and Water Management. https://doi.org/10.31073/mivg202502-428 16. Enesi, R. O., Dyck, M., Esala, M., et al. (2023). Liming remediates soil acidity and improves crop yield and profitability: A meta-analysis. Frontiers in Agronomy. https://doi.org/10.3389/fagro.2023.1194896 17. State Statistics Service of Ukraine. (2025). Crop production of Ukraine 2024: Statistical yearbook. https://www.ukrstat.gov.ua 18. Alvarez, R., & Steinbach, H. S. (2021). Soil acidity and soil organic matter effects on crop growth. Agronomy Journal, 113(3), 1760–1772. https://doi.org/10.1002/agj2.20791 19. Kravchuk, N. V., Menchynskyi, O. V., & Tomchyk, O. S. (2021). Increasing economic efficiency of grain production. Economy and Society, (34), 112–118. 20. Nesterchuk, A. S. (2023). Efficiency of land resource use as a strategic factor in solving food security problems. Economy and Society, (47), 153–158. https://doi.org/10.32782/2524-0072/2023- 47-88 21. Lyko, D. V., Lyko, S. M., Portukhay, O. I., Savchuk, R. I., & Krupko, H. D. (2018). The agrochemical state of sod-podzolic soils of Western Polissya in the conditions of anthropogenesis. Agrology, 1(3), 247–253. https://doi.org/10.32819/2617-6106.2018.13003 22. Institute for Soil Protection of Ukraine. (2020). Agrochemical state of soils of Ukraine. 23. Baliuk, S. A., & Medvediev, V. V. (2021). Current state of soils of Ukraine and ways to improve their fertility. Visnyk Ahrarnoi Nauky, (5), 5–13. 24. State Statistics Service of Ukraine. (2024). Agriculture of Ukraine 2023: Statistical yearbook. 25. Rudevska, V., Gutsul, T., Tesak, O., & Kyselov, O. (2024). Investment attractiveness of agriculture in Ukraine: Factors and prospects. Futurity Economics & Law. https://doi.org/10.57125/FEL.2024.03.25.02 26. Lal, R. (2022). Soil health and carbon management in agriculture. Sustainability, 14. https://doi.org/10.3390/su141912345